Adaptarea: Bubuloimare
Traducerea: Richard Nasta
PARIS, 3 IUNIE 1940
BUSSY, CENTRUL FRANTEI O SĂPTĂMÂNĂ MAI TÂRZIU
A-nceput cu o furtună.
Inainte ca bombele nemtilor să cadă
in periferiile Parisului pentru prima oară.
Inspăimântând oamenii si părăsind orasul cât mai repede.
La tară, războiul s-a simtit altfel.
Si-am rămas preocupată de cel ce-l dădeam acasă.
Nu esti imbrăcată incă ?
Vom intârzia.
Chiar crezi c-ar trebui să iesim astăzi afară ?
De ce nu ?
Soacră-mea, doamna Anzhelier.
Refuză să accepte termenul de infrângere.
Chiar si-atunci când refugiatii din Paris au inceput să ajungă aici.
Trei ani am fost măritată cu pretiosul ei fiu,
la insistentele tatălui meu m-am mutat cu el in Bussy.
Gaston luptând pe front, a simtit că trebuie să invăt să conduc mosia.
Lunar ne vizităm chiriasii.
Intr-o duminică, pentru că doamna stia că fermierii vor fi acasă.
Nu fă niciun zgomot, asa vom sti cum locuiesc.
Ii plăcea să-i prindă-n direct.
Nu mi-a plăcut acest lucru.
- Ai auzit vreo veste de la fiul tău ? - Nu. Nu-n ultima săptămână. Tu ?
- Nu, nimic de la băietii nostri. - Oamenii spun că Parisul va cădea.
Oamenii spun multe lucruri.
Asta-i tot ?
Doamnă, e o fermă mare, si mi-a fost greu fără fratii mei.
Notează cât au să ne datoreze următoarea lună.
Dacă fac vreo exceptie, Gaston n-ar mai avea unde să se intoarcă.
Atunci ce-a realizat ?
Haide, Lucille.
Bună dimineata.
Nu plătesc chiria, dar nu se gândesc de două ori inainte să cumpere mătase.
Intelegi ?
Stiu că sună dur, dar dacă le dai un deget iti vor lua toată mâna.
Când Gaston se va intoarce va vedea că are o sotie cu care să...
Opreste-te ! Opreste masina !
- Ar trebui să te intorci. - Nu.
Avem de cumpărat cartofi si de vizitat alti patru chiriasi...
Nebunul.
- Pare foarte greu. - Poate să se descurce.
- Cat iti datorez ? - 4 franci.
Multumesc.
Sunt multe masini venind dinspre Paris.
Tata mi-a spus mereu că:
"Dacă vrei să vezi cum sunt oamenii cu adevărat, incepe războiul."
Ce-i cu sirul ăsta ?
Du-te să vezi cât de lung e.
Scuză-mă, doamnă ! N-as cere asta, dar sotia mea e foarte obosită.
Am umblat de la Paris până aici. Poate să se odihnească-n masina ta ?
Da ! Desigur !
Doamne.
- Sunt ale noastre ? - Sunt mereu ale lor.
Anna !
- Multumesc. - Lucille.
- Trebuie să eliberăm drumul. - Ne poti duce-n cel mai apropiat oras ?
Tu !
Iesi din masina mea !
Lucille, treci in masină !
Când iti spun să faci ceva, o faci.
Ăsta era războiul.
Parisul a aterizat in Bussy.
Femeile si copii scăpând de bombe, căutau mâncare si adăpost.
Dar inamicii iau urmărit aici.
- Miscă ! - Doamna Caren ?
Sunt Lucille Anzhelier... Sotia lui Gaston !
Dă-te din calea mea !
Trebuie să pleci, sunt pe drum !
Oameni abandonati. Incredeti-vă in soldatii nemti.
Si-asa, Franta a fost ocupată.
Nu trebuie să vă descurajati.
Soldatii nu vă vor afecta viata de zi cu zi.
Nu trebuie să vă impuneti lor.
Fiti politicosi cu soldatii nemti, si vă vor răspunde cu aceiasi monedă.
Amintiti-vă că soldatii sunt oameni.
Respectati-i si veti fi respectati.
Frica a cuprins orasul.
Erau zvonuri cum că un regiment se indrepta spre Bussy.
N-am lăsat nimic de valoare in biroul lui Gaston.
Doamna Anzhelier ar prefera să le vadă arzând decât in mâna soldatilor.
Pastorul din Bussy !
O mare tragedie s-a năpustit asupra natiunii noastre.
Milioane de oameni au plecat de-acasă. Si multi altii si-au pierdut sufletele.
Si soarta unei noi generatii de oameni tineri rămâne necunoscută.
Doar Domnul stie ce ne vom face.
Si tara pe care n-o mai putem numi a noastră.
Trebuie să rămânem uniti.
Trebuie să punem umăr la umăr si să ne apărăm vecinul.
Trebuie să fim uniti ca o familie, sub protectia Domnului.
Sunt aici.
Să ne rugăm.
Tatăl nostru care esti in ceruri.
Sfintească-Se voia Ta, Vie impărătia Ta,
Facă-se voia Ta, Precum in cer asa si pe pământ,
Pâinea noastră cea de toate zilele, Dă-ne-o nouă astăzi, si ne iartă
greselile noastre precum iertăm si noi gresitilor nostri,
Si nu ne lasă pe noi in ispită, Ci ne izbăveste de cel rău. Amin.
Sub autoritatea si semnătura maresalului Petain,
nouă constitutie a statului francez a fost semnată.
Garantând dreptul libertătii, muncii si-a trăirii.
Sunteti invinsi. Si acum noi suntem la comandă.
Toate armele să fie predată centrului german mâine dimineată.
Conform planului Conducătorului, această regiune este sfârsitul nostru.
- Cat timp vor sta aici ? - Nu stiu.
Să fiu al naibii dacă trăiesc după ora nemtilor.
Celor care le-a fost incartiruit câte-un ofiter,
să se intoarcă acasă si să se pregătească de venirea lor.
Nu ne uităm la el si nu vorbim cu el.
Bună ziua.
Doamnă ?
Doamna Anzhelier ? Sunt Fon Falk. Bruno von Falk.
Vi s-a spus că vin ?
Doamnă ?
Voi incerca să nu vă deranjez.
Am nevoie doar de-o cameră si undeva unde să lucrez.
Scuză-mă.
Sper că nu te superi, nu pot intârzia.
N-a spus nimic despre un câine.
Atentie ! Stingerea !
Doamne Dumnezeule, binecuvântează aceste daruri pe care le vom primi.
Binecuvântează-i pe cei ce n-au putut fi astăzi cu noi.
Păzeste-i de pericol. Ai grijă de ei.
- Amin. - Amin.
Doamnă ?
Am nevoie de cheia de la pian si de la birou.
Vă dau cuvântul meu că vor fi tratate cu mare grijă.
Marthe iti va da cheile.
O seară plăcută.
O să cânte imnul nemtilor cel mai sigur.
- Ai găsit un loc unde să stai ? - Da, multumesc.
Aveti grijă la evrei !
Ai văzut afisul ăsta ?
Trebuie să folosim banii lor. Nu putem iesi după ora nouă.
Si Domnul să ne ajute dacă vor auzi că ascultăm imnul Frantei.
- Ai pe cineva ? - Un ofiter.
Asta se intâmplă dacă ai cea mai bună casă din sat.
- Tu ? - N-am pe nimeni.
Casele cele mai urâte au rămas neocupate.
De ce s-a uitat la mine asa ?
Nu stii ?
Soacră-ta au mutat-o pe ea si părintii ei intr-un hambar.
Apoi a pus un refugiat din Paris in casa lor.
Si-a dublat chiria.
Următorul.
Numele, ocupatia, adresa ?
Benoit Labarie, fermier. Mosia Manmoro.
Următorul.
- Contesa ? - Benoit !
Scuză-mă ! Sotia si copilul tău au fost ieri la biserică, tu unde-ai fost ?
Am lucrat. Nu c-ai stii ce-nseamnă asta.
Benoit, te rog, ai grijă ce le spui.
Se ocupă de chiriasi de generatii intregi, si dacă...
Bonnet, vei găsi o casă.
M-ai inteles, am o rugăminte. Dacă se poate.
Care-i rugămintea ?
Putem să discutăm in privat ?
Bonnet, lasă-ne. Multumesc.
- Voi pleca. - Ia un loc.
- Te rog. - Multumesc.
Am inteles că ofiterul Bonnet a fost trimis la Castel.
Da, asa este.
Pentru noi e mai usor să stăm cât mai in centrul orasului.
- Inteleg. - Ei te văd că un traducător.
Dar e bine că esti primar.
Nu asta-i rugămintea mea.
Proprietara e foarte speriată, pentru că-i bogată.
Dacă ai putea să alegi o altă casă.
- Unde să trimit atunci Locotenentul ? - La ferme. Unde aerul e curat.
O să-i placă. De exemplu, ferma Labarie.
Nu voi fi datornic.
Inăuntru.
Asta-i tot, din păcate.
N-au mai fost bărbati afară de foarte mult timp.
Mamele soldatilor francezi s-au uitat cu dezgust,
si l-au implorat pe Domnul să-i blesteme.
Te pot ajuta ?
- Dar femeile tinere s-au uitat după ei. - Esti frumoasă, cum te numesti ?
Celine. C-e-l-i-n-e.
Celine, pot să vorbesc cu tine ?
Pot să car eu plasele pentru tine ?
Oricum merg in directia aia.
Poti să mă refuzi, multumesc.
Nu le lăsa aici.
N-o să ne lipsească asta.
Te face să te simti mai bine ? Atunci ajută-i.
Soacră-mea a pretins că suntem uniti in război.
Dar bogatii au continuat să-si mănânce grâul
si-au continuat să-si numere banii impreună cu ceilalti.
Altii, ca Benoit Madeleine, nu-si permit atât de multe.
E pentru tine. Noi avem destulă mâncare.
Dacă intelegi ce vreau să-ti spun.
Cred că-ti lipseste Gaston. Neavând cu cine să vorbesti.
Da, asa este.
- Ii scri ? - Nu stim unde e.
Ar trebui să-i scrii oricum. Te face să te simti mai bine.
Doamne, Benoit ar face orice să facă schimb cu Gaston.
- Să se lupte ca un bărbat. - Pe bune ?
Da. Dacă nu mă crezi, du-te si intreabă-l chiar tu.
- Te putem ajuta ? - Doamnă...
A fost o schimbare de planuri. Am fost incartiruit tie.
Imi cer scuze pentru acest lucru.
Dar au spus că suntem prea departe de fermă ca să avem pe cineva.
Si eu am fost surprins. Stăteam la castel.
- Esti un ofiter ? - Un Locotenent.
Pentru că asta-i doar o fermă.
Camerele nu-s asa bune, nici n-avem apă caldă.
Nu-ti face griji pentru mine.
O să fie de ajuns.
Vino aici.
Acest ofiter si-a arătat vointa de-a distruge viata lui Madeleine,
ca si cum viata ei n-ar fi deja dificilă.
Si cum rămâne cu soldatul nostru ?
In fiecare seară-l auzeam.
Cânta mereu aceiasi piesă necunoscută.
Trebuia să-l urăsc,
chiar dacă prezenta lui a fost o usurare după atâtea luni de liniste.
Dragă Gaston Nadal, când vei citi asta...
Du-te !
Scuză că te deranjez.
Câinele nu-i al meu. L-am găsit intr-un oras abandonat.
Măcar e francez.
Se poate ?
Casa ta-i minunată, doamnă.
Nu-i a mea. E al soacrei mele.
Pianul e al tău presupun.
Ce te face să spui asta ?
Nu cred că soacră-ta iubeste muzica.
Tatăl meu mi-a dat pianul.
- Cânti la el ? - Da.
Dar doamna nu vrea muzică-n casă până nu se intoarce sotul meu.
Te deranjează dacă iau un loc ?
Piesa pe care o tot cânti...
- N-o recunosc. - N-ai cum.
- Am studiat muzica. - Nu si pe asta.
Tu ai compus-o ?
Am fost un compozitor, inainte de război. Când m-am căsătorit.
- Esti căsătorit ? - Am fost căsătorit patru ani.
Si-am fost soldat tot de-atâtia.
Cred că-i este dor de tine.
Nu, nu chiar.
Nu mai.
Vino aici !
- Ce cauti aici ? - Credeam c-am uitat ceva aici.
Si intri neinvitată ?
Nu te aud !
Imi pare rău.
- Te-ai uitat la astea ? - Nu.
- Nu ? - Nu, crede-mă.
Citeste una !
Cu voce tare !
Cu privire la dl Blank, e un tată căsătorit si are cinci copii.
De câteva luni incoace a avut...
relatii sexuale cu fiica lui mai mică.
Ar trebui să fie acuzat pentru indecentă.
Dl Dubua vinde mâncare pe piata neagră.
Dl Renkar este un comunist, un mincinos si-un homosexual.
Refugiatii pretind că sunt catolici, când colo ei sunt evrei.
Ce sunt astea ?
Sunt de la vecinii tăi.
Ne-au asteptat in primărie când am ajuns aici.
Sunt bârfe. Nimic mai mult decât bârfe de ranchiună.
Ar trebui arse !
Dacă ar fi după mine, asa ar fi.
Maiorul mi le-a dat.
Datoria mea e să le citesc. Poti pleca acum.
Nu stiu de ce te-ai măritat cu el. Din cauza pământului ?
Tatăl tău l-a pierdut pe-al lui si te-a trimis să cauti pe cineva bogat.
Nu, tatăl meu era pe moarte.
Si-a vrut să găsesc un bărbat bun !
Unul bogat !
Ce-am făcut ?
Văd tot ce se petrece in această casă.
Te rog, a intrebat dacă poate intra in grădină.
Trebuia să te ridici si să pleci.
Ce te astepti să fac, să stau inchisă in cameră ?
- Mă astept să fii o sotie credincioasă. - Sunt !
Atunci cum poti vorbi, cum poti respira
când stii că sotul tău este vânat
de aceste animale, când i-au scos ochii...
Ce s-a intâmplat ?
Doar ce-am auzit asta.
Unitatea lui Gaston este intr-un lagăr in Germania.
Sotul tău este un prizonier de război.
Acest neamt este inamicul nostru ! Intelegi ?
Da.
Doamnă ?
Nu pot vorbi cu tine.
Trebuia să te cred.
Cred că pentru asta ai venit in camera mea.
Imi pare rău.
Aminteste-ti că tu ridici chiriile astăzi, Lucille.
Haide, vom intârzia.
Merg să inot. Poti să inoti ?
Dacă sunt handicapat, nu inseamnă că nu pot inota.
Scuze, n-am vrut să fiu...
Ce s-a intâmplat cu handicapul tău ?
- Cu piciorul tău ? - Calul meu a căzut.
Si piciorul mi-a fost blocat.
Altfel ai fi luptat in război. Asa-i ?
Da. As fi luptat.
Nietzsche a spus că, un om este făcut să fie luptător.
Ai citit ceva de Nietzsche ?
A mai spus că, o femeie este făcută să-l multumească pe luptător.
Piciorul lui... a pătit asta inainte sau după ce v-ati căsătorit ?
După.
Frumos miros.
Poate c-as putea cumpăra un buchet pentru dormitorul meu.
- Zâmbeste. - Madeleine !
Trebuie să aduci animalele.
Vreau o vază lângă patul meu. Se poate ?
Totul e acolo, doamnă Anzhelier. O să primesti dublu luna viitoare.
Am invătat să cânt când eram mai mică.
Tatăl meu m-a invătat.
Si pe ea tot tatăl ei a invătat-o.
- E in... - Nu mai e cu noi.
Dar ei o să ni se alăture curând.
Ajunge cu practica pe ziua de astăzi.
De ce nu mergi afară să te joci ?
Rămâi pe lângă casă.
- E drăgută. - Multumesc.
Doamnă, pot să vă cer o bucată de săpun, vă rog ?
Să mă spăl.
Scuză-mă.
Multumesc.
Imi pare rău.
E greu să locuiesti atât de aproape de ei.
Băga-mi-as.
Du-te naibii !
Benoit, te rog.
- Nu ai inapoiat arma ? - Ba da, cea inregistrată.
- Ce crezi că poti intreba ? - Am nevoie de el.
- Ce-i vei spune ? - Neamtului...
din casa mea, ii fug ochii după Madeleine.
Ofiterul care locuieste aici poate să vorbească cu el.
- Nu vorbesc cu el. - Nu asta am auzit.
Nu-s aici să te critic.
Vreau doar să fie mutat.
Te rog.
Ai o plângere cu privire la un soldat neamt, imi cer scuze.
- Vei face ceva ? - N-am nicio putere asupra lui.
Suntem de acelasi rang.
O regulă pentru noi si alta pentru ei ?
Nu asta am vrut să spun.
Am pierdut războiul asa că nu trebuie să ne pierdem si femeile.
Atunci poate c-ar fi trebuit s-o protejezi de mai de mult, prietene.
Te rog...
Voi incerca.
- Dar posibil să inrăutătească situatia. - Spune-i s-o lase-n pace.
N-o să spun asta de două ori.
Regimentul nostru poate pleca oricând.
Nu suport gândul ca tu să mă urăsti.
Nu te urăsc.
Atunci invită-mă la ceai.
De abia dacă a mai rămas.
- Oamenii tăi l-au luat pe tot. - Vin atunci ?
Am să vorbesc cu Bonnet.
In schimb, vreau doar să fim sinceri unul cu altul.
- Ce-i rău in chestia asta ? - Nu-i va conveni soacrei mele.
- Vino si ajută-mă. - E la biserică-n seara asta.
O să intârzie incă jumătate de oră.
O singură băutură.
Cum ai devenit soldat ?
Provin dintr-o familie de militari. Era de asteptat să devin unul.
Eu si fratii mei, ne-am inscris in aceiasi zi.
Fratii tăi ? Unde sunt ?
Unul a fost omorât in Polonia.
Altul in Normandia.
Cel tânăr a plecat in Africa.
Oamenii n-ar trebui să fie sacrificati asa.
- Niciunul. - Eu nu gândesc asa.
Punându-mi intrebări, lucrurile devin mai dificile.
Crezi in război ?
Să spunem că in dispozitia comună.
Nimeni nu recunoaste, dar actiunile proprii nu inseamnă nimic.
De ce atunci când te văd, esti mereu singur.
Când mă vezi ?
Uită de asta pentru două minute.
Haide.
Lucille !
Doamna-i pe drum.
Mergeti in grădină. Repede.
De mine trebuie să vă fie teamă.
Dar ea poate să sperie si-o năpastă.
Am vrut doar să-ti multumesc.
Esti foarte amabilă.
A trecut multă vreme decât n-am vorbit cu cineva asa deschis.
Iti multumesc.
Noapte bună.
Lucille ! Presupun că acum vei spune tuturor, nu ?
A fost in regulă pentru tine, tot ce fac e să lucrez.
Dacă nu aveam dragoste... Nu-mi pasă unde-i născut.
Sunt oameni, ca si noi. Si nu ei mi-au scos familia din casă.
- Tu ai făcut asta. - Soacră-mea a făcut asta.
- Nu eu. - Deschide-ti ochii, Lucille.
Oamenii nostri nu-s mai buni ca ei, unii din ei sunt chiar mai răi.
Intreabă-l pe ofiterul tău, el stie.
Intreabă-l ce-a citit in acele scrisori.
Intreabă-l ce-a citit despre sotul tău.
Trebuie să stii că toti ceilalti stiu.
Nu inteleg de ce ne comportăm asa frumos.
Câteodată... E mai bine să fii asa.
Multumesc.
De fapt, ce-i gresit in asta ?
Ne lasă să gustăm puterea. Suntem invingătorii.
Oare ?
Nu doar asta, dar trebuie s-o simtim.
Super ! Altceva ?
Asta-i treaba ? Cineva s-a plâns ?
- Nu te apropia de ei. - Toti sunt imorali.
Si stii care-s planurile Conducătorului.
- Care sunt ? - Distrugere.
Sunt animale si doar ne ocupă pământul.
- Las-o-n pace. - Tie nu-ti pasă.
Sunt Locotenent.
De cât timp ai stiut ?
- Nu sunt nevoit să-ti spun. - Lucille !
Stiai, nu-i asa ?
Că fiul tău perfect are o aventură incă de dinainte să ne fi cunoscut.
Să vezi câte scrisori sunt despre tine.
Mereu ai spus cât de mult iti doresti un nepot.
Acum ai unul. Numele ei este Simon.
Poti să păstrezi secretele pentru tine, nu-mi pasă.
Pot să-ti cânt ceva ?
E foarte frumos.
Ce este ?
M-am măritat cu-n om ce m-am intâlnit de două ori.
Am incercat să mă conving că suntem indrăgostiti.
Mai bine dacă eram moartă.
E imposibil.
- Lucille. - Vin.
Doamna vrea să te vadă de indată.
Ti-o amintesti pe doamna Perrin ?
Da, desigur.
Ce te aduce aici, doamnă ?
Fiul meu a murit in Normandia datorită avansării nemtilor.
Am primit permisiunea să-i vizitez mormântul.
Imi pare rău s-aud asta.
- Cum merg lucrurile in Lyon ? - Rău.
Măcar n-ai un neamt ce locuieste sub acoperisul tău.
Asa este.
Am auzit de ofiterul tău. E foarte prietenos !
N-am nimic cu el, dar Lucille are, nu-i asa ?
E bine atunci.
A trebuit să plecăm in grabă iar unele lucruri au fost lăsate-n urmă...
Nemtii se folosesc de casa noastră acum.
Poti merge inapoi să iei lucrurile ?
Atentiune !
Ce sunteti asa mizerabili ?
Cum sunt porcii.
E casa voastră ? Aranjati-o !
Asta inseamnă să fii protejat de armata nemtească ?
Lucille.
Stai. Uită-te la mine.
Ce se intâmplă acolo, e imposibil de apărat.
N-am nimic in comun cu acei oameni.
Locotenente, cum ati ordonat, totul este la locul lui. Altceva ?
- Pregătiti-vă, imediat vin. - Da, să trăiti.
Singura persoană cu care am ceva in comun...
- Esti tu. - Nu.
Ceea ce-a trebuit să aduc inapoi au fost niste vesele chinezesti,
si niste obiecte cu valoare sentimentală.
Am adus inapoi ce-a fost de adus.
Aerul era plin de soapte.
Unii au spus că-s colaboratoare, altii mi-au admirat curajul.
Dar nimeni nu stia ce simteam cu adevărat.
Majoritatea este aici. Imi cer scuze pentru stricăciuni.
Bravo ! Măcar tu ai tupeul să te impui acestui nemernic.
Cred că-si va vizita sora.
Vom avea restul noptii doar pentru noi.
Bine.
Vino aici !
Benoit Labarie, tu esti cel ce fură de la noi.
- Esti un hot. - Ce te astepti să facem ?
- Ne tratati ca pe obiecte ! - Cum indrăznesti să-mi vorbesti asa ?
Vorbesc cum doresc eu.
Nu-s singurul care vine aici, cu totii o facem.
- Dar situatia se vă inrăutătii. - Pleacă de aici.
Puii...
Dă-mi odată puii !
Ai face bine să te rogi ca nemtii să rămână aici mult timp,
pentru că atunci când pleacă...
L-am prins. E Labarie.
- Ti-am spus să-i dai pace. - Incă are o armă.
Jumătate din oras are, inclusiv eu.
A incercat să mă impuste cu ea.
Trebuie să faci ceva.
Unde mergi ?
In Africa.
- Pe toti oamenii ii iei ? - De ce să-i las aici ?
Nu prea sunt bărbati aici.
Si ne pasă ?
Nu.
Bun. Fugeau cu caii dacă nu-i luam.
- Măcar o să ne ajute la ceva. - Ofiter Bonnet !
Las totul in seama ta.
Timp de trei luni am convietuit.
Acum nu mai există retineri.
Nu se mai luptă intre ei, nu se mai urăsc.
Doar lăsati-ne-n pace.
Parc-ai spus că duci calul de unul singur.
Ce-ai făcut ? Pleacă ! Ii distrag eu.
Băieti, acum.
Nu misca.
Am un mandat de arestare pentru Benoit Labarie. Unde-i ?
E pe ogor.
Voi căutati pe ogor. Restul căutati casa.
Nu stiu ce-i cu voi fermierii.
Mereu puneti armele in acelasi loc.
Calmează-te. N-o să stai in lagăr mult timp.
Dacă te intorci, va fi după minim un an.
Voi avea destul timp să i-o trag sotiei tale in timp ce tu tragi ca robul.
Du-te dracului !
Stai aici ! Nu misca !
Unde s-a tras ?
Aici. A fost aici.
Fermierul e aici. Trageti.
- Madeleine ? - E doamna acasă ?
E plecată pe ziua de astăzi.
Ce s-a intâmplat ?
- Cum de stii unde-i ? - Nu există cabană in pădure.
Nimeni nu s-a oferit să-l protejeze ?
De asta sunt aici.
N-am cum să-l ascund eu pentru că mă urmăresc.
Dacă te urmăresc...
- Nu trebuia să vii aici. - Benoit a fost un om bun.
Nimeni nu-l va ajuta.
Nu se poate deplasa foarte repede.
Si-l vor vâna, si-l vor găsi,
si apoi il vor omori. Stii asta ?
Doar tu mă poti ajuta, te rog.
Eu...
Scuze, nu pot să...
Parc-ai spus că doamna-i plecată.
Ofiterul tău nu va veni.
Am dat de el in centru.
Il caută pe sotul meu.
Să-ti fie rusine.
Unde mi-a fost capul ? Prietenii si vecinii mei sunt vânati ca animalele,
in timp ce eu duceam o viată de vis.
O nebunie curată.
Labarie !
Ce cauti aici ?
Câinii vin după mirosul tău. Ia hainele astea si vino cu mine.
Ieri, un ofiter din Forta de Apărare germană,
a fost omorât de Benoit Labarie, rezident al mosiei Monmare.
Orice persoană care-i va oferi adăpost, ajutor sau protectie,
sau stie unde se ascunde,
este rugată să raporteze informatiile centrului german
in 48 de ore din acest moment.
Sau vor fi omorâti de-un pluton de executie.
Vaughn Falk, trebuie să vorbim.
Viscount, hai si tu.
Maiorule, sunt sigur că după un asemenea discurs,
vor anunta cât mai repede.
Credem că-i un comunist si că actiunea lui a fost una planificată.
Stii ce se va intâmpla cu primarul orasului, dacă se intâmplă asa ceva ?
Fie că-l prindem sau nu, ai dat de bucluc.
Dar maiorule, sunt primarul, nu poti să...
N-am nimic in comun cu tine.
Primarii sunt responsabili pentru oamenii orasului sau.
Dacă nu-l găsim in 48 de ore, te vom impusca.
Luati-l.
Maiorule ! Sunt nevinovat !
Maiorule, te rog...
Inainte de moartea lui Bonnet, am discutat cu el.
Si mi-a spus de comportamentul tău dubios.
A fost asa cum a spus el ?
Nu. Normal că nu.
Continuă căutările. Găseste-l.
Asta-i sansa ta. M-ai inteles ?
Nu vreau să te pierd, esti un ofiter bun. Haide, pleacă !
Da, dle.
Căutati acolo !
Cât de romantic. Trebuie să vorbesc cu comandantul lui.
Nu se poate.
- Cine stie ? - Nimeni.
- Nici măcar sotia lui ? - N-am putut risca.
Ar fi trebuit să mă intrebi prima oară.
Bunicul meu a pus asta aici in timpul ultimului război.
Intră. Repede.
Nu scoate un sunet.
De ce faci asta ?
Văzându-l in hainele lui Gaston, m-a făcut să mă gândesc că...
ar putea fi fiul meu.
Sunt aici.
Doamnă, il căutam pe Benoit Labarie.
Lucille !
Lucille, n-am putut să-i opresc.
- Nu ! - Opreste-te !
Opreste-te...
- Am căutat in pădure toată noaptea. - Stiu.
- Locotenente. - Da.
- Suntem gata să perchezitionăm casa. - Foarte bine.
Lucille, spune-mi ce s-a intâmplat.
Am făcut o greseală.
Ce-i asta ? E a ta ?
Unde-i fiică-ta ?
- Unde-i fiică-ta ? - Cu tatăl ei.
Ne vom intoarce după ea.
Ti-ai schimbat sentimentele ?
- Da. - De ce ?
Locotenente, etajul e liber.
Avem nevoie de prosoape si ne intrebam dacă...
- Putem să imprumutăm câteva ? - Au apartinut mamei mele.
Am incredere că le vei inapoia in starea lor originală.
- Desigur. - Luati-le.
Anna !
Deschide-l.
Verifică-l.
Grăbeste-te.
Luati-o.
Nu-ti fie teamă pentru noi. Incă mai este timp.
Cineva poate o să-l toarne.
- Il stii pe Benoit... - Da, stiu.
Ai făcut lucrul corect.
Domnul poate vedea in inimile noastre.
Te iubesc.
Si eu te iubesc.
Ocupati pozitia !
- Amin ! - Amin !
Armati !
Trageti !
Liberi.
Mi-am spus că ei sunt ca si noi.
Dar nu sunt.
Sunt specii diferite.
Inamici pe vecie.
Nu mă voi ascunde până când războiul va fi gata.
Nu mi-e frică de moarte.
- Vreau să mor cu-n motiv. - Ce poti face.
- Cunosc oameni, in Paris. - Pe cine ?
Oamenii se organizează. Ripostează.
Nu vei trece niciodată de punctele de securitate.
- Dar dacă-l duc eu ? - Lucille, nu poti face asta.
Te iau cu mine.
Cum rămâne cu permisia ?
Unde mergi, curvă nemtească ce esti ?
E-n sigurantă.
Ce cauti aici ?
Am nevoie de-un permis.
Vreau să merg in Paris.
Unul din chiriasii nostri are nevoie de medicamente.
Fiica lui e bolnavă grav.
Ai auzit de primar ?
- Da. - Cred că mă urăsti acum.
Eu asa as face de-as fi in locul tău.
Acest chirias... a venit vreodată-n casa ta ?
- Nu. - Păcat.
Subalternul mi-a spus c-a simtit un miros aparte de tutun.
Crede că ascunzi pe cineva.
Si tu ?
Dacă credeam, dacă aveam cea mai mică suspiciune,
ar fi datoria mea să actionez.
Stiu asta.
Să spunem c-a fost al meu.
Un dar de la sotia mea.
Voi vorbi cu subalternul să-ti emită permisia.
Multumesc.
Ne vom vedea din nou.
Nu ca soldat.
Nici măcar nu mă vei recunoaste.
Ai grijă.
De viata ta.
E important pentru tine ?
Da.
E important pentru mine.
Locotenente, e un ordin. Te rog.
Pot să plec ?
Da.
Suita Franceză
Asta-i tot ce-ti trebuie.
Si... Gaston a lăsat asta. In caz de ceva.
Multumesc.
Gaston se va intoarce.
Sunt sigură.
Multumesc.
Stiti acel miros de tutun ?
Sunt sigur că-n casa lui Labarie a mirosit la fel.
Mai mult de-atât, am mers acolo intentionat.
Si vreau să perchezitionez casa lui Anzhelier cât mai amănuntit.
Este posibil să existe o cameră secretă.
Foarte bine.
Maiorule, suntem gata. Să pornim ?
Bună ziua.
Incotro ?
- Incotro ? - Paris.
Hârtiile.
Vino aici.
Ce să fac, Gustav. Dă-i drumul la femeie.
Iesiti din masină.
Afară !
Deschide-ti portbagajul.
Deschide-l.
Grăbeste-te.
Jos.
Benoit !
Tine-te de mine.
Ajută-mă.
Deschide masina.
Traducerea: Richard Nasta
Adaptarea: Bubuloimare